Sumatra, Java, Sulawesi.
Sunt locuri cu nume așa frumoase...
Care probabil sunt date de către poeți.
Prietenii mei își imaginează că destinul meu...
este de a naviga pe rutele comerciale către Insulele Virgine...
Poate că aș face avere și m-aș însura cu o fată de lume bună.
Dar destinul mi-a rezervat altceva.
În loc de asta, am devenit tipograf și jurnalist...
Nu prea satisfăcător financiar și, trebuie să recunosc...
Nici prea norocos în dragoste.
În profesia mea, trebuie să disting diferența...
între o lume imaginară și lumea care e reală.
Dar povestea asta e de neconceput...
Și chiar dacă e ca un basm...
E adevărat, și a devenit atât povestea mea cât și a ei.
PRINȚESA CARABOO
Traducerea și adaptarea: Neoh www.niftyteam.ro
În vara anului 1817...
Anglia poate că părea un plăcut și verde tărâm...
Dar putea fi un loc periculos și neprimitor pentru un călător rătăcitor.
Legea represivă fiind promulgată, nu a fost foarte plăcută...
pentru golanii și vagabonzii care ajungeau în mâna soldaților.
Dar în ciuda acestor lucruri...
Un călător a reușit să evite armata...
până ce niște țăranii au trecut pe lângă satul din Almondsbury.
Unde e soția mea? Unde e dna Hunt?
E încă înăuntru.
George!
Mergeți cu toții acasă, vă rog?
Țăranii primesc câte cinci șilingi pentru fiecare vagabond...
Dar nu-mi pare a fi un vagabond, dle Hunt.
George, e vorba de afacerea ta. Nu e o atracție de bâlciuri.
- O străină? - Da, dar nu e franțuzoaică...
Deci nu trebuie să fii alarmată în legătură cu asta.
Poate că nu e franțuzoaică, părinte, dar dacă e corsicancă?
Nu e corsicancă. Eu știu franceza, dar sincer...
În Corsica, vorbesc franceză sau probabil italiană.
Italiană? Nu știam.
Cred că e turcoaică.
Părinte, aveam o servitoare portugheză în timpul campaniei spaniole...
Și s-a dovedit că e bărbat.
Și ce poveste va ieși din asta...
Din păcate pentru fata asta.
Era un spion francez.
Dar evident că e femeie.
Pentru numele lui Dumnezeu, omule! Nu mai ești în Spania!
- E păcat. - Îmi pare rău, dragă.
Îmi pare rău. O să te duc undeva mai civilizat.
Mulțumesc. Vrei să mă aștepți, te rog?
- Da, dle. - Vino, dragă.
Casă mare, dar oameni foarte obișnuiți.
Cred că am un cadou pentru asta, doamnă.
- Cred că devin mai experimentată. - Da, mamă. Foarte adevărat.
Mamă, a venit părintele. A adus pe cineva.
Dl Worrall a plecat la Bristol.
Nu se va întoarce până mâine.
Sperăm că...
Ce te face să crezi că e turcoaică?
Pălăria ei, doamnă.
Caraboo.
E numele ei?
Nu am mai auzit cuvântul ăsta până acum.
Tu ești Caraboo?
Worrall.
Eu sunt dna Worrall.
Ella, spune-i dlui Frixos să vină în camera de oaspeți.
Grăbește-te.
Nu e grecoaică. Nu e turcoaică.
Aș fi știut dacă era turcoaică, și cu siguranță nu e grecoaică.
Poate o întrebi ceva în limba ta.
Poate dl Hunt o va aduce înapoi de unde a găsit-o.
Frixos! Întreab-o ceva, te rog.
Da, doamnă.
Mai vorbești vreo altă limbă străină?
Numai engleza.
Nu-i așa că turbanul o face să pară din altă țară?
Probabil.
Dragă...
Doamnă, e țigancă.
Alung-o.
Nu sunt așa sigură.
Frixos, du-o în camera servitorilor...
Și asigură-te că mănâncă ceva și pregătește-i și-un pat.
Da, doamnă.
- Ai un nume? - Las-o în pace.
Ți-a mâncat pisica limba.
Nu-ți place carnea?
Cred că spune că-i place mâncarea, dna Wilberforce.
Nu am încredere în ea.
Dnă Worrall, sunteți puțin îngrijorată...
de ce va spune dl Worrall când va veni acasă.
Frixos, ce are de spus dl Worrall,
nu ar trebui să te intereseze pe tine.
Da, doamnă.
Somn ușor.
Dumnezeule Mare.
Trebuie să mă trezesc.
Frixos, adu-mi ceva de băut!
Vin, dle.
Bună dimineața, dle.
Domnule.
Ce dracu' e asta?
Acela e un bust a lui Homer pe o masă...
conceput de Chippendale.
Marmura a fost adusă de la carieră din Corada, Italia.
Să nu mă iei de sus, Frixos...
Mai ales la ora asta matinală!
Cine e?
E un cerșetor nenorocit.
- Un cerșetor? - Da, dle.
Dna Worrall a adus-o seara trecută.
Știți povestea bunului samaritean.
- Un cerșetor? - Da, dle.
Săracii au făcut zarvă aseară.
"Dragonii" au fost chemați să restabilească ordinea.
Șapte morți. Nu am putut face față.
E teribil, dragă.
Avem probleme cu cerșetorii care dorm în ușa băncii Tolzey.
Am venit acasă și am găsit cerșetori în casa mea!
Casa noastră, dle Worrall. Am plătit și eu la ea.
Și ea nu e cerșetoare.
E o străină care are probleme.
Toți avem nevoi. Am trimis-o la Bristol.
Ai făcut ce?
Am trimis-o la Assizes în Bristol.
Mai are și altceva...
Înafară de hainele de pe ea?
O cârpă ce conține lână și niște săpun, Onorată Instanță...
Ace de cusut al unui marinar și un măr, dle.
Cum te cheamă?
Și nu are niciun ban?
Câteva monezi de proveniență străină, dar niciun penny, dle.
Toate persoanele din țară sau străine care merg din ușă în ușă...
Sau se așează pe stradă și cerșesc...
sunt considerate indolente și desfrânate.
Trei luni într-o facilitate de detenție.
Dle, am văzut unul dintre prizonieri vorbind cu ea, dle.
Da?
Adu-l aici.
Du-te.
O știi pe femeia asta?
Nu, dle.
L-am văzut vorbind cu ea, dle.
Nu, dle.
Mă învăța câteva cuvinte în limba ei.
Și cei asta?
- Nu știu, dle. - De unde vine?
Nici asta nu știu.
Întreab-o ce înseamnă să mergi din ușă în ușă în Almondsbury.
Worrall.
- Worrall? - Dna Worrall, tâmpitule.
Rege!
Ce vrei să spui?
Cred că spune ceva despre un "kubang"?
Știu că sună aiurea, dle...
Dar cred că spune că tatăl ei este...
Este un rege.
Rege!
- Vezi? - Faci mișto de curte, McCarthy?
Nici eu nu cred asta.
Dle Haythorne, mă pot interesa și eu...
Ca să văd ce înseamnă "kubang"?
Jurnalist nenorocit.
Dle Haythorne, mă pot apropia?
Nu cred nimic din ce spune acest nenorocit de irlandez.
- Un rege. - E clar că e din altă țară.
Știu că ignoranța legii nu e apărare...
Dar de unde să știe că dacă cere de mâncare e un act criminal?
Nu ar ști. Apropo, preotul a spus că nu cerșea.
Vă implor, dle Haythorne.
O plasez pe această fată sub supravegherea dlui Worrall...
Până ce se află mai multe despre originea ei.
McCarthy, trei luni în detenție. Vagabondaj.
Mulțumesc.
Dnă Worrall? Gutch. Felix Farley's Bristol Journal.
Deci dvs sunteți dl Gutch.
Mă întrebam ce fel de om scrie...
Astfel de cuvinte josnice despre soțul meu.
Aș fi fericit să aflu trecutul acestei fete...
Oricând e bine pentru voi.
În privința articolelor despre banca soțului meu...
Cred că e improbabil ca să te lase să vii pe lângă casa noastră.
Bună ziua.
- Bună dimineața, dle Gutch. - Bună dimineața.
Nu am mai văzut niciodată o prințesă din Orient.
Dar nici dna Worrall.
Ca și jurnalist, știu că oamenii cred două lucruri.
Ce citesc în ziare și ce vor ei să creadă.
Așa e mersul lumii.
Poftim.
Mulțumesc, Worrall.
Noapte bună, fată dragă.
E frumoasă, dnă Worrall. De viță nobilă.
Nu putem fi siguri de asta.
Îndrăznești să insinuezi în ziarul tău că suntem vinovați de corupție...
în conducerea băncii Tolzey...
După care îndrăznești să vrei să intri în casa mea!
Mai urmează să ne ceri să publicăm împrumuturile băncii Tolzey. Nu?
Dle Worrall, hai să nu confundăm lucrurile.
Fata asta nu are legătură cu banca Tolzey.
Povestea ei ar trebui publicată.
Bunătatea și ospitalitatea cu un străin aflat la ananghie...
nu va rămâne neremarcată.
Nu încerci să-ți faci loc în casa mea, dle Gutch.
Sunt conștient de cât de alunecos poți să fii...
- Ei bine! - Dnă Worrall!
Doamne! Ce face acolo?
Orice ar fi, e un loc ciudat ăla!
Frixos. Du-te acolo și dă-o jos.
Dle, nu cred că și-a terminat încă psalmul.
Psalm? Nu e un psalm, pentru numele lui Dumnezeu.
O s-o fac eu. Ține scara.
- Ai prins-o, Frixos? - Da, am prins-o.
- Fata. - Da, sunt aici, dle.
- Fata. - "Fata"? Caraboo, dle Worrall.
Prințesă! Dragă!
Haide. Pe aici. Vino la mine!
Tu ești valetul, nu-i așa, Frixos?
Da. Din păcate.
- Dle Gutch. - Dnă Worrall.
Nu sunt în totalitate obișnuit cum trebuie să te adresezi unei regalități străine.
Care ar fi forma cea mai adecvată? "Doamnă"?
Te amuzi pe seama mea, dle Gutch.
De ce nu recunoști că e de viță nobilă.
Asta a spus compatriotul dvs, McCarthy.
Apropo, poți judeca și singur.
Sunt sigură că sunteți capabil de asta, dle Gutch.
Dragă.
E adecvat să-i sărut mâna?
Presupun că ai putea încerca.
- Vorbește puțină engleză? - Învață cuvinte ciudate.
Se pare că a fost pe un vas...
Dar a sărit peste bord și a înotat spre mal.
A naufragiat.
Eu presupun că era sclavă...
Și că a scăpat.
Indiferent de unde vine, e cu siguranță minunată.
Pot să încerc un experiment?
Cred că asta e destul de clar.
Rege.
Trebuie să-i spun dlui Worrall.
E o poveste bună. O prințesă înrobită...
Apare pe țărmurile Angliei.
O să vinzi multe ziare.
Dar trebuie să te previn...
Oamenii nu se vor lăsa păcăliți așa ușor.
Trebuie să înțelegi că în țara asta...
Minciuna e o acuzație de spânzurătoare.
Aici sunt!
Dl Worrall.
Vești minunate.
- Doamnă. - Prințesa poate scrie.
Bun.
Bun!
Bun.
Va fi interesant orice ai avea să-mi spui.
- Fata asta e foarte deșteaptă. - Crezi că e o șarlatană?
Da. Știu calitatea oamenilor.
Familia Worrall, nu știu nimic.
Sunt niște idioți.
Aici, domnule.
Dl Worrall e un idiot, și dna Worrall e prea bună.
- Așa i-a prostit. - E o poveste bună.
Să mă ții la curent și o să merite ce faci.
Ăsta e satul Almondsbury?
- Da, dle, este. - Mulțumesc.
- L-a băut? - O înghițitură.
- Nu i-a plăcut. - Ca să gândești, Harold...
Poftim, jucându-te cu o prințesă.
Nu mă jucam cu ea.
- I-am dat o înghițitură din berea mea. - Și ce s-a întâmplat după?
A venit la căruța mea cu Amon, ce lucra înainte la Tolles.
Vrei să fii Făt Frumosul ei, Harold.
O curtezi în felul tău.
Nu făceam asta.
Apropo, după care a fugit spre Almondsbury.
- Te-a plătit? - Nu.
A uitat asta când a fugit.
"Spitalul Magdalen pentru Primirea în Arest a Prostituatelor.
Psalmi, imnuri religioase, rugăciuni, reguli, liste de abonați. "
Asta se spune?
De unde a luat asta?
- Pot s-o păstrez? - Oricum nu înțeleg ce scrie.
Desigur, asta nu dovedește nimic. Dar doar ideea...
Ideea era foarte absurdă...
Și prea minunată ca să fie posibilă.
Nu-mi asum nicio responsabilitate pentru asta.
Sper că nu te vei face de râs.
- Are nevoie de niște haine. - Pe cheltuiala cui?
A dlui Worrall, ea nu are bani.
Trebuie să facem ce e bine.
Poate asta.
Sau poate asta?
Poate că prințesei nu-i plac gusturile tale, dragă.
Poate că moda de Bristol nu e destul de nouă.
Dragă?
Desigur. Vrea veșmintele sale tradiționale.
Nu prea nativ, dacă înțelegi ce vreau să spun.
Și ca să acoperi asta, trebui să...
Nu.
- Cred că-i place asta. - Și-a ales una dintre cele mai frumoase.
Asta poartă, dnă Worrall?
E foarte orientală.
Foarte orientală.
Steagurile tale arată lumii că lumea ta...
A devenit casa ta, dragă...
Pentru atât timp cât vrei să rămâi în Anglia.
Ești un șarlatan.
Știu că ești un șarlatancă, și am scuipat în supa ta.
Nu, și mai rău, am făcut piș în ea.
Frixos, te adresezi unei prințese!
Îi spun de supa. E crema soarelui...
Și sper să-i placă mâncarea.
Știi că nu înțelege engleza.
Totuși e Frixos, dar poate se înțeleg între ei.
Vezi, dragă? Gustă glumele mele.
Cu siguranță tu te adresezi invitaților cum se adresează și ei, Frixos.
- Da, doamnă. - Dragă. E obosită.
Crema soarelui i-a făcut bine, Frixos.
O duc sus.
Dragă, frumoasă creatură.
Mai bine mă duc să văd dacă e bine.
Noapte bună, dragă.
Și ție, dragă.
Ce-ai pățit, Frixos?
Nimic, nimic.
Dna Worrall e o femeie bună.
- E o sfântă. O sfântă. - Așa am spus și eu.
Când eram în armată în Atena... Știi, capitala țării mele?
Atena, da. Acropole, democrație.
Am întâlnit o femeie care adopta toți câinii din cartier...
Până ce a adunat 38 de câini.
- 38? - Da.
Ce vrei să spui, Frixos?
Sunt mulți câini.
Chiar sunt mulți câini.
Uită-te la asta.
E păcat. Uită-te aici, dle Frixos!
Ce ce-ai face așa ceva feței tale.
Dați-mi să văd. Dați-mi să văd.
Dle Frixos!
Betty...
Când ne întoarcem, vreau s-o ții pe prințesa sus...
zece minute înainte s-o aduci jos.
Ca să-i faci o intrare măreață pentru Apthorpes?
Așa e. E important să facă o impresie bună.
Apthorpes sunt prieteni cu prințul regent.
O să-ți rupi gâtul, femeie! Intră!
Dle Worrall, nu cred că e bine s-o las doar cu un servitor.
Ce vrei să spui? O să fie în regulă.
- Sus! - Oprește-te, dle Worrall!
Prințesă.
Dacă te speli...
Nu-i vom spune dnei Worrall.
Vezi, nu vor avea putere împotriva noastră...
Când vor ști că ești la fel de umilă ca și noi.
Vrem să ne uităm la mâinile tale.
Mâinile tale.
Aici. Mă uit.
- Se pare că nu-i plac bărbații. - Fă-o tu atunci. Ești femeie.
Vezi? Pentru că nu are niciuna.
Sunt numai mâinile.
Unde se mai tatuează sălbaticii, dle Frixos?
Pe coapse. Hai să ne uităm peste tot.
Ține-o de mâini.
Împinge-o.
Dle Frixos! Uită-te la asta!
Ați țipat cumva, dle Frixos?
De obicei nu mă înșel, dnă Wilberforce...
Dar m-am înșelat în privința ei.
E o mică sălbatică.
Mulțumesc, Betty.
Intră.
Dl Frixos vrea să vă vadă, dle.
Bine.
Mulțumesc, Tom.
Printează munca dlui Coleridge...
Un poet cu o imaginație bogată.
Din păcate, imaginația lui nu mi-a plătit ultimele două facturi.
- Ai ceva pentru mine? - Am găsit ceva.
M-a mușcat.
M-a mușcat așa tare, știu că nu e o mușcătură de om civilizat.
Și acum nu mai am îndoieli. Doar un sălbatic poate face asta.
Doamne, e cam aspru spus, dar nu e o dovadă, Frixos.
Am dovezi. Am fost la librărie, și m-am uitat într-o carte...
A voiajului dlui Cook din Pacific.
Oamenii au tatuaje pe corp.
- Avea același tatuaj. - Serios? E interesant.
Da, l-am văzut pe piciorul ei.
Avea niște picioare frumoase...
Pentru o sălbatică.
Dacă e într-un loc sesizabil, e o oportunitate de profit.
Baggars a făcut afaceri cu Ceylon...
Și doi ani mai târziu, și-a construit singur un palat.
- Am terminat treaba mea. - Tatăl ei va fi mulțumit...
Să obții condiții favorabile pentru o companie de transport.
Sper și eu. Am salvat-o de la sărăcie.
Dacă e o posibilitate de investiție...
Tu, dle, vei fi primul pe care îl voi contacta.
Frixos, știi că s-a stricat asta?
Află cine a făcut asta și scapă de el. E o moștenire de familie.
- Ce vrea să spună? - Caraboo.
Cred că spune că ea a făcut-o.
- Cred... - Cred...
- Caraboo. - La dracu'.
E un arbitru al gustului, dle Worrall.
Trebuie s-o duci la Bath.
O poți prezenta la bal, un costum de bal.
Un costum javasu! Dragă, îți poți imagina senzația...
Ce senzație poate face?
Ar putea fi cam copleșitor pentru moment, dnă Apthorpe.
- Mă bucur c-ai putut veni. - Mulțumesc, doamnă.
Prințesa nu și-a arătat deloc interesul pentru pian.
M-am gândit să începem cu o compoziție a lui Franz Schubert...
Dacă credeți că o va mulțumi pe prințesă.
Da, cred că da. Dnă Apthorpe?
Ce este, Frixos?
Observ o manieră corectă...
Pentru un turban în onoarea prințesei.
Foarte bine.
- Poți să le spui celorlalți să intre? - Da, doamnă.
Scorțișoară. Santal.
"Xanadu i-a facut lui Kublai Khan un decret în ale plăcerilor."
Nucșoară?
Dumnezeule.
- Cred că e nevoie de noi. - Da, dle.
Urăsc seratele muzicale.
Mereu aici. E adevărat, Frixos?
Da, dle.
E și un aspect diplomatic aici.
Ne-ar prinde bine un aliat de pe coasta Javanese
ca să-i contracarăm pe olandezi.
Dacă reușim asta, nu va rămâne neobservată la curte.
Cel puțin o distincție mare.
E bună și una mai mică dacă ne aduce influență.
O afacere bună ar mulțumi-o pe dna Worrall.
Dar personal, sunt indiferent la asemenea lucruri.
- Dle Worrall, vă rog. - Hai.
"Domnule Worrall" are un anumită rezonanță, nu?
Dragă. Care-i problema?
Nu, nu. Oprește-te. Te rog, nu mai cânta.
Te rog, continuă.
E o onoare să cânt pentru cineva...
o muzică foarte sensibilă ca a lui Schubert, doamnă.
Foarte, foarte plăcută.
Schubert a fost superb.
- Nu-i așa? - Da, așa e.
- Extraordinar, nu? - Mulțumesc mult.
- Mi-a făcut mare plăcere. - Mulțumesc.
- Sunt onorată, Apthorpe! - Nu uita...
- Mulțumesc mult. - Vă așteaptă trăsura.
Noapte bună.
- Noapte bună, dnă Apthorpe. - Noapte bună.
Un comportament exemplar, murmurând asta.
Îmi place mult. Desigur, am murit de plictiseală.
Încă cinci minute cu dl Worrall, și m-aș fi sugrumat singur.
- Pa. - Pa. Pa.
- Absurd cuplu. - Haide.
Un monopol.
Un monopol al mirodeniilor.
O să devin bogat.
Desigur, fără să văd un tatuaj, de care nu pot comenta...
Dar astea sunt prostii, mâzgălituri.
Nu sunt malay sau japoneză, și abia seamănă cu caracterele chinezești.
- Și aceste monezi? - Japoneze, indiene.
Orice angajat din pe vapoarele din est ar putea veni cu o desagă plină.
Prima mea impresie a fost ca un plan elaborat de înșelăciune.
Judecând după astea, primul tău instinct pare bun.
Dar ea are ceva...
În comportamentul său... mândrie, spirit.
Nu mă pot despărți încă de ea.
E o impostoare.
Dar măcar e una cu imaginație.
De fapt, ar trebui să fiu intrigat de interpretarea...
Unei regine din Orient.
Am simțit că vrei s-o tragi în jos, o parte din tine.
Nu e cazul, nici din partea mea și nici a profesorului.
Nu mă aflu aici să mă pot urât cu ea, dle Worrall.
E doar o anchetă pur academică.
Avem de-a face cu o limbă de care nu am aflat până acum.
Toți ne îngrijorăm în privința impostorilor.
Fiul unui pantofar e închis în Rouen...
pentru că a pretins că e Louis XVII.
Am citit despre asta. Era francez.
Încrederea în noii tăi potențiali investitori în industria de mirodenii...
Depinde în totalitate de fata asta.
Nu-i așa?
Malabaric.
Mangeehan.
Mandarin.
Știi ce e asta?
Sigur că știi. E un șir de numărare...
Comună în orice națiune din Orient.
Poate vrei să le demonstrezi acestor domni... cum merge.
Doi, patru...
Șase smochine.
Șase.
Arată-ne șase.
După calculele ei, e în regiunea...
Cu 2.000 de smochine.
- Poate că a folosit o altă metodă. - Nu cred.
Aici sunt șase smochine. Poate vedea la fel de bine ca noi.
Poate, dar nu le poate număra cu acest lucru.
Mulțumesc, dle Worrall. Aveți o casă foarte frumoasă...
Și mereu mă bucur de câteva zile libere departe de Oxford.
Nu ai demonstrat nimic.
Din cum înțeleg eu, sunt mii de insule în Sudul Asiei.
De ce nu ne-am interesa mai atent de una oarecare?
Ce-ai spus?
- "Meloo"? - Ce înseamnă?
"Meloo" înseamnă negru...
În mai multe limbi atât în India cât și în Asia.
A spus că ai dinți negri. Ar trebui să ții scoți.
Dle Worrall, ai examinat urmele de pe fund?
- Nu. Pentru ce m-ai adus aici? - Probabil că ar trebui s-o faci acum.
Cred că va fi mai mult desgustător, nu cum a spus dl Frixos.
Hai să ne înțelegem. Sugerezi s-o dezbrăcăm?
- Ce contează? - Contează în fața Domnului.
Are sens. A plecat să se roage.
- Să nu-mi spui că e un gest păgân. - Dle Worrall...
Îmi e îngăduit să stau aici câteva zile...
În loc să mă întorc la facultate?
Nu sunt pregătit încă să-i dau drumul fără alte investigații.
Poate te vei gândi să mă anunți și pe mine.
Da, desigur.
E chiar intrigant.
- Ce înseamnă asta? - Presupun că la revedere.
- Asta am crezut. - Dar nu în Rejang sau Lampoon.
Nu.
Ușor, în jurul mâinilor.
E simplu. Așa se face corect...
Ești un student teribil. Ce fată nebunatică.
Caraboo!
- Ce este? - E o surpriză!
- Ce fel de surpriză? - Dacă îți spun, nu ar mai fi surpriză.
Rotundă.
Lumea e rotundă.
Încerc să mi-o imaginez în lumea ei...
Un loc îndepărtat cu un nume frumos.
Dar îmi tot venea în minte o idee fascinantă și complicată...
Ideea unei fete oarecare cu o imaginație extraordinară.
Dle Gutch. Harrison, supraviețuitorul momentelor caritabile.
Mulțumesc că ai vrut să ne întâlnim. Ai un cor foarte bun.
Exersează asiduu.
Ce s-a întâmplat cu femeia care a trecut pe aici?
Încercam să-i găsim ceva de lucru.
Ceva ca servitoare, mulțumesc lui Dumnezeu.
Și ajung iar în stradă.
Asta e o carte de rugăciuni adusă de pe lângă Almondsbury.
Așteptam să văd niște nume în ea.
Și-au scris numele în ele. E interzis, dar cu toții o fac.
Dar nu sunt nume.
Nu. Deci aparține unuia dintre patroni sau cititori.
Toți cei care donează o sumă importantă spre caritate au una.
Îmi poți furniza o listă cu patronii tăi...
Și femeia concediată din gala de caritate de acum un an?
Fac un articol pentru ziar, și aș vrea să vorbesc cu unii dintre ei.
- Ce fel de articol? - Unul respectabil.
Respect munca ta aici și gingășia cu care o faci.
Worrall, mulțumesc mult pentru oportunitatea asta.
Companioana nu a încetat să vorbească despre asta, și nimeni din Bath.
Baia e comică, comică.
Ea e noua senzație din oraș.
Bun. Bun.
Apthorpe și Hobhouse m-au apostat în oraș...
Amândoi adulmecând după o investiție.
Erau curioși despre...
Foarte bine.
Sunt peste tot oportunități.
Au ieșit vorbe. Uită-te la ei și miroase aceste mirodenii.
Iar e jurnalistul ăla.
Haide, Sam, articolele sale stârnesc ceva interes.
Dle Gutch, mi-a plăcut articolul tău.
- Și i-am arătat prințesei. - Ai reușit să citești asta?
Cred că vine dintr-un trib de femei războinice, dnă Worrall.
Cum nu a fost nici cu Napoleon la Waterloo.
Lordul Millingdon a spus același lucru.
A fost deja prezentat?
Dacă fata asta chiar a venit de pe străzi...
Și și-a inventat singură propria limbă și țară...
ca să facă mișto de o clasă de care a fost învățată
să îi fie frică și să se supună...
Dacă este atât de creativă încât să facă asta...
jur că o voi prețui pentru totdeauna.
Olandezii au colonizat multe insule...
Indiile de Est, dar cred că sunt mult mai multe...
care nu au fost descoperite de rutele comerciale...
necolonizate și neexploatate.
Credem că prințesă vine de undeva de pe aici...
lângă Mindanao, dialectul ei fiind Mangindano.
Probabil că ai citit recenziile dlui Gutch...
în Felix Farley's Bristol Journal...
În aceste circumstanțe, triste circumstanțe...
Apărând la țărmurile noastre...
răpită de la palatul ei natal de către pirați...
vândută ca și sclavă unui vapor de marfă, după care a scăpat...
sărind curajos peste bord în canalul Bristol.
O șuviță din părul prințesei. Mulțumesc.
Un suvenir.
Mulțumesc.
Un suvenir.
Ai fost vreodată în Londra?
- Cartea Caraboo. - Deci ai mai văzut-o.
Anglia. Cartea Caraboo.
Ți-a dat-o cineva?
Cartea Caraboo.
Dacă îmi permiți.
Cartea.
Îmi pare rău. O s-o folosesc.
Prințeso?
Tatuajul.
Cu permisiunea dvs, prințesă.
Poți avea încredere în mine.
O să mă uit puțin.
Asta e o investigație științifică.
Puțin mai mult.
Da. Da.
Nu. Prințesă. E prea mult!
Dumnezeule! Perfecțiunea!
Dnă Worrall.
Dle Wilkinson.
E duminică!
Vă implor, dnă Worrall, nu trageți concluzii pripite.
Examinarea tatuajului a fost doar în interes de învățare.
Știu că așa e, dle Wilkinson...
Dar simt, în interesul proprietății...
cel puțin o servitoare trebuia să fie prezentă.
Noapte bună, dle Wilkinson.
Profesore, ce este?
Nu am avut niciodată în viața mea un asemenea sentiment.
Nu știu în ce parte să o iau.
Săracul bărbat.
S-a făcut de râs, mult.
Și-a atins scopul.
Vreau niște liniște aici!
Parcă am avea în casă o femeie de moravuri ușoare!
Dle Worrall!
- Ați terminat, dle? - Nu, nu am terminat!
Ești departe de casă, așa că...
Poate singură.
Dar datoria unei prințese e statura ta, statura ta regală.
Cum va înțelege asta, pentru numele lui Dumnezeu?
Oameni, nu!
Fără bărbați!
- Ai înțeles? Fără bărbați! - Dle... dle Worrall.
- Sau oricine altcineva. - Nu mai țipa.
- Ai supărat-o. - Am cheltuit mulți bani cu tine.
Un pat că acela nu e ieftin!
Cred că v-ați făcut înțeles, dle Worrall.
Sper că așa a fost.
Rejang! Știu că spunea adevărul. Ochii aceia.
Ne vedem de ziua recunoștinței?
Mă tem că nu. Mă duc la Londra.
Orice om obsedat e de compătimit.
Dar nu era doar de poveste eram obsedat.
Era vorba de ea.
Mult timp am încercat să descopăr ceva despre fata asta...
O parte din mine era dezamăgită că nu am găsit nimic.
Dacă aș fi descoperit o altă poveste...
Ca s-o public, ar trebui s-o condamn.
Nu aș mai fi luat încă una de la Magdalen.
Eșarfa fetei și când e vorba de ceilalți bărbați...
Bătând la ușă, cerșind niște vești.
- Ce s-a întâmplat cu ea? - E moartă.
S-a înecat. La Chatham.
- Ce pictură oribilă! - Fetele sunt chiar hidoase.
Uite o persoană mică. Unde e restul?
- Toți sunt la biserică. - Atunci, tu de ce nu ești acolo?
Eu sunt catolică.
Draga mea, nu am venit aici să-i vedem pe Worrall.
Am venit aici să vedem prințesa. Du-mă la ea.
Pământul are în grijă
Să vizitezi toate pășunile...
- Uită-te la asta! - Spun, că e bine!
Presupun că nu știu că e aici.
Rupert, i-am explicat prințesei...
Că prințul regent a cerut imperativ ca dânsa să participe la bal.
- Ce a spus Maiestatea Sa? - Ar fi încântată să participe.
- Superb! - Un savant pentru o limbă necunoscută!
Nu știam că poți vorbi javasu!
- Nenorocita! - Care?
Dna Apthorpe, desigur.
Sunt sigur că nu i-a dat prințesei de ales.
- I-a dat de ales? - Așa a făcut?
Nu, dnă. M-au pus să dau jos steagul prințesei și au dus-o jos.
- Trebuie să terminăm cu balul! - Nu, nu pot rezista atât.
Va fi înjositor.
Deci, va fi înjositor! Nu ar fi prima dată!
Bună dimineața. John Gutch e aici s-o vadă pe dna Peake.
- Intrați, dle. - Mulțumesc.
În ultimul an, am susținut trei fețe de la caritate.
O iau ca pe o datorie de ai ajuta.
Și ce beneficii aveți?
Pot să întreb unde vrei să ajungi cu întrebările astea?
Dl Gutch scrie un articol despre Magdalen Charity...
Despre munca de caritate foarte bună a dânsei.
- Înțeleg. - Două sunt încă cu noi.
A treia a trebuit să plece la o altă casă.
Aceea nu a fost niciodată...
Nu a fost niciodată prostituată.
Când Harrison a întrebat-o de când e în oraș...
A crezut că o întreabă de când se află în Londra.
Era o fată simplă.
Și cum arată, fata asta?
- Era frumoasă? - Frumoasă?
Nu, nu cred.
Dar bărbații au altfel de păreri.
Nu ai descrie-o ca pe o femeie frumoasă, nu, dragă?
Nu.
Nu, nu aș spune asta.
Numele ei era Mary Baker. E cu dna Matthews în Clapham.
E o femeie de treabă și îi place de fata aceea.
Îți dau adresa ei.
Și poți decide singur dacă ești de acord cu soțul meu...
în privința frumuseții sale.
Dacă în prezent e angajată în Clapham, nu am nevoie.
- Mulțumesc pentru timpul acordat. - Charlotte, condu-l pe dl Gutch.
Mulțumesc mult.
Înseamnă "la revedere".
- În ce limbă? - În limba lui Mary.
Haide, dră Peake.
Cu aceste două cuvinte...
O lume de imaginație a devenit una reală.
Maiestatea Sa, prințul regent.
Draga mea Margaret!
Dansezi!
E regele?
Nu, dragă. E fiul său.
Un gen cu totul diferit.
Cât de amuzant!
Uită-te la noi.
Suntem cu toții îmbrăcați bine.
Maiestatea Sa...
Pot să-i prezint Maiestății Sale, pe Prințesa Caraboo...
De pe insula Javasu.
Va prezint și noul verișor...
Într-un nou dans continental...
pe care presa l-a declarat nesănătos...
dezonorabil și... lasciv?
Da-ți-i drumul.
Bărbați și femei?
Doamne!
Un costum foarte controversat, Charles.
E destul de simplu.
În spate...
În lateral...
Împreună.
Unu, doi, trei.
În spate, în lateral, împreună.
Unu, doi, trei.
Margaret, e o dansatoare foarte bună.
Foarte încântătoare. Foarte încântătoare.
Drăguț.
Când va fi gata nouă aripă de la Brighton...
Vei locui acolo.
Nu intru.
Cu siguranță nu intru.
E așa umilitor.
Mă simt aiurea.
Și eu mă simt aiurea.
- Maiestate. - Cine e tipul ăla?
Nu știu, domnule.
Problema cu aristocrații de azi e că nu au...
Respect față de familia regală.
Probabil e republican.
Mary?
Mary Baker?
Știu că ești Mary Baker din Witheridge.
Mă tem pentru tine.
Mă tem că vei fi descoperită.
Consecințele vor fi teribile.
Oprește-te! Știu că ești Mary Baker.
Ai idee la ce pericol te expui?
Mary...
Îmi pasă ce se întâmplă cu tine.
Știu că tu iei totul în glumă...
Dar e o nebunie și e periculos ce faci.
Prințesă.
Îmi acordați plăcerea acestui dans?
Cine e tipul? Arată ca Byron.
Pe aici, domnule.
Trezește-te. Trezește-te.
Ce s-a întâmplat?
E dimineață.
Încă mai dansează?
Nu.
E liniște.
Dumnezeu milostiv!
- Ce ar trebui să facem? - Nu știu.
Crezi că... Crezi că ar trebui să intrăm?
Da.
O să aștept aici.
Jane.
Ce păcat că ai întârziat.
Ai pierdut o seară extraordinară.
Da, așa e.
Nu știam că sunt invitată.
Sigur că ai fost.
Prostuțo.
Bine jucat, dnă Worrall!
Dragă, dragă femeie!
Foarte bine!
Dle Worrall, domnule! Domnule!
Dumnezeule! Au trimis trupele după noi.
Stați!
Stați, în numele prințului regent!
Locotenent Gordon la datorie, doamnă.
Sunt numit de către Maiestatea Sa, prințul regent...
Ca să vă asigur trecerea, dvs și însoțitoarele dvs...
la reședința dvs.
Ce onoare.
Foarte frumos.
Foarte bine, locotenente.
Transmite-i...
salutări Maiestății Sale.
Mulțumesc. Continuați.
Mărșăluiți!
Povestea acestei fete îmi va vinde ziarul...
Dar e mai mult decât o poveste.
Pentru mine, a fost cea mai frumoasă ființă de pe Pământ...
Și nu aș fi pus-o niciodată în pericol.
- Poftim plăcinta dvs, dle Gutch. - Totuși, am pus-o în pericol.
Asta e știrea de la bal.
Asta e tot? Am crezut că va fi mai lung.
Am decis împotriva versiunii lungi.
"Un bal în onoarea dlui și dnei Apthorpe...
Prințesa Caraboo, a purtat o rochie albă simplă și elegantă...
Dansând cu o mulțime de parteneri arătoși..."
Continuați, dle Frixos!
"Dar cel mai înfocat și insistent admirator...
se pare că a fost prințul regent."
- Prințul regent? - Ce-i asta?
Maiestatea Sa vă solicită... să participați la un bal modest...
care va fi ținut la Knole...
în numele Maiestății Sale la sfârșitul lui noiembrie.
Sperăm că recenta prezență...
a prințului regent îl va încuraja pe Maiestatea Sa...
să ne acorde onoarea de a fi prezent la festivități.
A înțeles?
Va înțelege.
Continuați, dnă Peake.
Da.
Când i-am spui lui Charlotte că a apărut prințesa în ziar...
De obicei, nu citim ziarele din Bristol.
A spus că fata care a fost angajată la noi...
Mary Baker era numele ei...
spunea seara o poveste despre o asemenea prințesă...
Care a fost răpită de la palatul ei, vândută ca și sclavă...
Și a sărit de pe vas în canalul Bristol.
E doar o coincidență, nu?
Mary?
Mary, nu mă recunoști?
E Mary!
Dna Worrall, nu încape îndoială.
Asta e fata care am angajat-o ca și fată în casă.
E adevărat?
Îmi pare rău, doamnă.
Îmi pare tare rău.
Nefolositor!
Din cauza ei!
Nefolositor!
Naiba să o ia. A mințit și asta e sperjur.
Dar un proces, un spectacol.
Nu vrem să micșorăm poziția băncii acum.
Banca e pentru. Lumea știe că ne-am făcut de râs.
Noi suntem cei vinovați.
- Cine sunt vinovați? Noi? - Da, noi.
Am vrut ca ea să fie prințesă.
Din cauza lăcomiei tale...
și obținerii de foloase din societate.
Și, ca și creștini, am fost învățați...
"Binecuvântați sunt cei milostivi."
Prostii!
Legea e lege...
Eu ca magistrat și tu ca cetățean avem responsabilitatea morală...
să spânzurăm un asemenea criminal!
Nu-i așa, Sam?
Dar nu o poți spânzura pentru ce a făcut.
- Ba da, pot. - Cred că dl Haythorne are dreptate.
Avem o responsabilitate morală.
Dle Worrall, până acum, nu eram conștientă...
de adevărata natură a caracterului tău.
O vom spânzura mâine. Ești cu mine?
Sunt cu tine. Cu tine, desigur.
Dnă Worrall...
Putem vorbi puțin, vă rog?
Dl Worrall a spus că o va spânzura.
Spânzura?
Săraca prințesă. Crezi că o vor face?
Desigur. Nu se vor da înapoi.
Da, dar să fie spânzurată.
Aș fi vrut să fi avut curajul să fi făcut ce-a făcut ea.
Și-a bătut joc de toți și s-a distrat de minune.
Fata aia a dansat toată noaptea cu regele regent.
Bravo ei! Asta spun.
Și eu spun asta.
- Asta vinul cel mai bun al lui Worrall. - Pune și sifon.
Pentru Maiestatea Sa.
Nu e grecoaică.
Nu e franțuzoaică.
Nu e indiancă. Nu e africancă.
Nu e rusoaică.
E prințesa noastră.
Trăiască Prințesa Caraboo.
- Trăiască Prințesa Caraboo. - Trăiască Prințesa Caraboo.
Presupun că ai venit să-mi spui că, "ți-am zis eu".
Nu am venit să zic nimic.
Îmi pare rău că am înșelat-o pe dna Worrall.
A fost înșelată pentru că a fost bună, dar ceilalți...
Dl Worrall și ceilalți...
Nu-mi pasă de ei.
Ei sunt cei care te-ar putea costa.
Ei bine...
Nu mă interesează ce-mi fac.
Mie îmi pasă ce-ți fac.
Nu cred că ce ai făcut e reproșabil. Cred că e remarcabil.
Ca o aventură.
Aventură.
Presupun că așa a fost.
Cum ai inventat o așa poveste, o altă limbă?
E doar imaginația ta.
Doar atât a fost?
Nu a fost nimic greu.
Marinarii au multe povești de spus din țările pe unde au fost...
Din călătoriile prin alte țări.
- Așa a început? - Nu.
Londra.
Am văzut cum o franțuzoaică cerșea și am văzut cum se face...
Pentru că oamenii au milă pentru situația ei înainte să aibă pentru cei ai lor.
Așa că...
Am pretins că sunt franțuzoaică ca să cerșesc.
Dar m-au dus la un francez.
Așa că a trebuit să pretind că sunt altceva.
Și așa a început totul. Nu știu.
A fost ușor.
Când eram ea... prințesa...
Eram ea.
Am devenit ea.
A devenit ceva natural, nu mai eram Mary Baker.
Eram ea.
Aș vrea să te aud spunându-i povestea.
Nu o s-o spun. Vom fi aici toată noaptea.
Spune-mi părți din ea.
Din momentul când a scăpat de căpitanul englez...
Când a ajuns în Anglia.
"Pământ!" strigau marinarii.
Prințesa nu știa ce înseamnă...
dar vede țărmul...
Este verde și superb, cum e oceanul sărat și albastru.
"Anglia!" Unul dintre marinari cânta...
Cum un bărbat îi cânta ceva iubitei sale.
Și prințesa e așa fericită la vederea acestui țărm...
Încât începe să plângă.
Și căpitanul, pune o mână pe ea, spunându-i să se duce în cală...
și spune: "Holia wasist crampon!"
Și asta înseamnă...
"Lasă-mă, golan nenorocit.
Sunt o persoană cu sânge regal...
care e mai albastru decât cel mai albastru safir."
Și atunci sare în apă și înoată spre mal.
Râzi de mine, dle Gutch.
Nici măcar.
E foarte frumoasă.
Continuă, te rog.
După ce lacrimile i s-au uscat și a putut vedea...
a văzut Anglia...
Un pământ plin de nemulțumiri și durere...
Cu oameni cerșind și... înfometați.
Prințesa a hoinărit prin orașele din toată țara...
Și oamenii au fost destul de drăguți să-i de-a ceva de mâncare...
și un adăpost unde să doarmă.
Dar a venit într-un oraș care a raportat-o că cerșește...
Dar vezi tu, ea nu cerșea...
Pentru că prințesele nu cerșesc niciodată.
Chiar și când mor de foame, ele nu cerșesc.
Deci, nu a greșit cu nimic... Și ăsta e adevărul.
Nu am greșit cu nimic.
Nu chiar. Nu ca să fiu spânzurată.
Voi face tot ce pot pentru tine, Mary. Promit.
Te asiguri tu că acestea merg la dl Gutch?
Cu siguranță, doamnă.
Mulțumesc.
Spune-i să aștepte în bibliotecă.
- Insistă, doamnă. - Cine insistă?
- Asta e scandalos! - Este.
Asta e o calomnie și vei răspunde pentru asta!
Nu cred. E o acuzație de fraudă...
în numele tău și al celorlalți care lucrează la bancă...
Și tu vei răspunde în fața legii.
Îți amintesc că sunt un magistrat.
Aceste documente atestă că ai emis certificate false...
De mai multe ori decât valoarea depozitelor.
Aceste documentele ale băncii, sunt private și confidențiale...
Și îți cer să-mi spui cum ai făcut rost de ele!
E de-ajuns să știi că sunt în posesia mea.
Dar am o propunere.
Un schimb.
O fraudă contra altă fraudă.
Mary, este un vapor care pleacă dimineață spre America...
Tu vei fi în el.
- Doamnă! - Aici sunt hainele tale și 20 de guinee.
Cu această scrisoare, aplică la Surorile Moravian...
când ajungi în Philadelphia.
Mulțumesc, dnă Worrall.
Nu voi uita niciodată bunătatea dvs.
Niciodată.
Nu-mi mulțumi mie, copilă.
Eliberarea ta i-o datorezi dlui Gutch.
Și, într-un fel, și eu îți datorez eliberarea mea.
Îți urez noroc, Mary.
Îți urez succes și fericire în America, prințesă.
Mulțumesc, dle Frixos.
Dle Worrall, după 10 ani de căsătorie...
A venit timpul să spun că, e de ajuns.
Am făcut aranjament ca să te duci în Bristol.
Servitorii vor rămâne cu mine, desigur...
Cu excepția lui Betty.
Vei avea nevoie de o menajeră.
Poate îmi vei scrie.
Aș vrea să știu cum prințesa Caraboo se descurcă în Noua Lume.
Noua Lume.
Va fi o nouă lume pentru mine.
Poate că nu mă voi mai întoarce.
Poate că te vei întoarce într-o zi.
Poate vei găsi și tu drumul spre America.
Poate.
Nu aș vrea mai multe.
Într-un fel în care nu m-am așteptat...
Fata asta mi-a întins mâna...
Și acum eu o lăsăm să plece.
Care sunt șansele ca într-o viață, un bărbat să găsească iubirea?
Doar câteva.
Poate una.
Și nu am avut curajul să mi-o declar.
În schimb, lașul din mine a găsit refugiu...
În această viață sigură și monotonă.
Tocmai a deschis la patiserie. Doriți ceva?
Nu, mulțumesc.
Asta e realitatea mea.
Am fost un publicist, un ziarist...
Și un om cu o presupusă responsabilitate.
Sau nu am fost?
Se apropie cineva!
Spune ce-ai de spus, dle Marlowe.
Ce limbă e asta?
E irlandeză.
Înseamnă, "Acolo ești.
Aici sunt."
Dnă Worrall!
- Ați văzut ziarul? - Nu. De ce?
"Prințesa Caraboo distrată de Napoleon Bonaparte."
- Nu. Nu poate fi adevărat. - Citiți.
O poveste foarte bună.
"Vasul care a dus-o pe prințesa Caraboo în America...
a fost împinsă spre sud de o furtună uriașă...
și a trecut aproape de insula St. Helena.
La insistențele sale, prințesa a fost dusă la mal...
și prezentată împăratului."
- Frixos! - Mai e.
"O săptămână mai târziu, prințesa și dl Gutch...
S-au îmbarcat într-un vapor cu destinația America.
E o poveste foarte bună.
Crezi că e adevărată?
SFÂRȘIT